Letošní prázdniny se nám svými novými deskami rozhodly zpříjemnit hned dvě norské popové zpěvačky, které svými pozitivními písněmi odolávají severské melancholii - Dagny a Astrid S. Druhá jmenovaná vyrazila na mírně vzpomínkovou cestu s albem nazvaným "Joyride".
8/10
Astrid S - Joyride
Vydáno: 24.5.2024
Celkový čas: 26:25
Skladby: First to Go, Two Hands, Joyride, Oh Emma, Hot Fever Dream, Power Move, Bloodline, I'm Sorry, I Love You, Howdy
Vydavatel: Universal
Dagny a
Astrid S se sice v lecčems podobají, stejně tak u nich ale můžeme najít plno rozdílů. Co mají společné? Kromě toho, že obě pocházejí z Norska a do své hudby pouštějí více dne než noci, si spolu před pár lety také zazpívaly ve skvělém singlu "Pretty" (dejte si jeho nádhernou
akustickou verzi) a poněkud šetří s dlouhohrajícími deskami. Jak první zmíněná (
"Elle"), tak i druhá letos vydala svou teprve druhou řadovku. Naštěstí však obě mají rády ípíčka, samostatné singly a spolupráce, takže i tak své příznivce zásobují dostatkem nové hudby.
A v čem se liší? Zatímco o sedm let starší kolegyně přece jen mírně tíhne k electropopu, Astrid své písně více staví na zvuku kytary. I když obě mohou pohazovat blonďatými hřívami, s Dagny byste chtěli chodit, zatímco se slečnou Smeplassovou byste chtěli být kamarádi. Působí prostě jako taková sympatická holka odvedle.
A přesně tak zní i její
"letní minialbum", jak jej sama nazvala. Ačkoli v našich končinách si název "Joyride" spojujeme hlavně s deskou dvojice
Roxette, ani její kolegyně tomuto titulu ostudu neudělala. Dokonce mu vetkla i koncept. Nečekejte však nějaký velkolepý příběh, jde spíše o základní ideu nahrát kolekci, která odráží vzpomínky na jízdy autem s jejím otcem, a na hudbu, kterou u toho poslouchali.
Textově se zpěvačka stále drží svých oblíbených témat - láska ("Two Hands"), kamarádi, kteří se už dlouho neozvali ("Oh Emma") a zase láska ("I'm Sorry, I Love You"). Ale věnuje se také dospívání a přechodu z teen let do dospělosti. Že si člověk může myslet, že dobře už bylo a nic dobrého ho nečeká, odráží už úvod otvíráku alba "First to Go":
"Hit my peak at sixteen
Couldn't get to me, I got a pocket full of dreams
Then life hit at twenty three
It's embarrassing and messy as it should be"
Ze všech devíti písniček jde cítit, že je zpěvačka nejradši skládá s akustickou kytarou. Aranže se drží při zemi, voní cestami, létem, trošku vzpomínkami a hodně snahou udržet si optimistický pohled na svět, i když to někdy nejde úplně lehce.
"Joyride" je
malá deska relativně známé zpěvačky, na kterou si možná po pár letech nevzpomenete, protože nepřináší nic unikátního a převratného. Ale dokáže mezi všemi těmi tanečními hity, které se odevšad linou, alespoň zpříjemnit jedno léto upřímnou hudbou. Někdy jsou holky odvedle prostě to nejlepší, co vás může potkat.